- Какво става? - Получаваме GDO трансмисия.
- Това са Ток'ра, Сър. - Отворете ирисът.
- Може да е Татко. - Може би.
Мартуф. Как си?
Саманта. Полковник О'Нийл.
- Горе-долу, при тези обстоятелства. - Какво не е наред?
Да го обсъдим другаде.
За баща ми е.
- Опасявам се, че Сокар го залови. - O, мили Боже.
- До колкото знаем е жив. - До колкото знаете?
Знаеш, че Сокар е приел същността, известна като Дявол?
Да. Малко претенциозно, не мислиш ли?
Трябва да разбереш, че като казвам, че Селмак е жив,...
- ..той е изпратен в Ада. - Като...?
Място на вечно страдание и проклятие от което няма връщане.
Сезон 3, Епизод 12 СПОМЕНИТЕ НА ЖОЛИНАР
Е, за какво точно говориме?
Нейту е луна в орбита около родната планета на Сокар.
- Много гореща луна, приемам. - Това е място, където горят силни огньове.
Но си убеден, че баща ми е още жив?
Съжалявам, Саманта. Знам, че е трудно.
Заловени, Селмак и Джейкъб - баща ти - ще са брутално изтезавани.
Но Сокар предпочита жертвите да страдат, чак после да умрат.
Значи говорим за спасителна мисия?
За съжаление, знанията ни са, че никой не е избягал от Нейту.
O.
С изключение на Жолинар.
- O. - Разбира се. Има смисъл.
Гоа'улд, олицетворяваш Дявола би създал място като Нейту.
Нейту е от книгата на Ам-Таут,...
..как да се напътства минаването на Древният Египтянин до "другият свят".
Това са мрачни места с огньове, дом на чудовища и демони.
От легендите, които знаем е, че е увековечено от Сокар.
- Как се е измъкнала Жолинар? - Никога не каза.
Никой не я е попитал как е избягала от подобен затвор?
Беше намерена в безсъзнание и лошо ранена в телтак -
товарен кораб - реещ се из космоса. Нейното възстановяване бе дълго и болезнено.
Беше поощрявана да си спомни, но отказа да говори за това.
- Някой да се е чудил защо? - Опитах, но тя не каза нищо.
Аз самата носех Жолинар кратко време.
Не съм имала нищо повече ит проблясъци от спомените й, понякога мечтите й.
Но никога нещо подобно на това, което описвате.
Ток'ра има технология за събуждане на спомени, но...
..трябва да пожелаеш да я използваш.
Ами, ако ще ходим там, Сър, ще ни трябват повече хора.
Военно нашествие няма да е възможно, Полковник О'Нийл.
Ще сме прикрити.
Възстановяването на Селмак е основен приоритет.
Обаче, прости ми, Саманта,...
..но нещо голямо се мъти.
Ток'ра вярват, че Сокар подготвя атака срещу...
- ..Господарите на системата. - Не са ли добри новините?
Дезорганизацията на частичното управление на Господарите...
..е значително по-уязвима цел, отколкото един могъщ Гоа'улд.
- Особено ако Гоа'улдът е Сокар. - Много по-лош ли е от останалите?
От всички богове, които има, той е избрал Дяволът.
Трябва да намерим Селмак и да разберем какво знае за атаката на Сокар.
Без да звуча драматично, съдбата на Галактиката виси на косъм.
Прозвуча доста драматично.
Звучи като да не можем да откажем.
- Полковник, имате разрешение. - Да.
- Кога? - Когато сте готови.
Ако всички вие сте наясно с какво се захващате.
- Каза Ад, нали? - Трябва да свърша там рано или късно.
Може би е добре да проверя хавата в квартала, а?
Телтакът, който поискахме ни чака на планетата Вораш.
- Кораб? - Няма Старгейт на Нейту.
Наказаните са отвеждани с кораб.
Споменах ли ти, че мразя изненадите?
Дълъг път ни чака. Ще има много време, за да те запозная с детайлите.
Ето, видя ли, пак съм в позицията на изненадан.
Седми символ заключен.
Майоре, ще върнете баща ти невредим.
Да, Сър. Така е.
- Корабът ми изглежда познат. - Това е телтакът, в който открихме Жолинар.
Беше много повреден, когато го намерихме.
Механизмът за летене е оправен, но хипердвигателите...
..работят на 40% без да е рисковано.
Оборудван ли е корабът със Стелт система?
Корабът, в който бяхме можеше да става невидим.
- Така ли? - Беше модернизиран.
Очевидно това е базов модел.
- Сигурен ли си, че можеш да го пилотираш? - С голяма опитност.
Докато сме на повърхността, трябва да избягваш силите на Сокар.
- Какво, Тийл'к няма ли да е с нас? - Не може.
Атмосферата е непроницаема чрез кораб.
Единственият начин да достигнем повърхността е чрез тези неща.
Така изпраща Сокар прокълнатите на Нейту така ще пристигнем и ние...
..ако убедим останалите, че сме надеждни.
- И има само четири капсули? - Правилно.
Това се брои за изненада, да знаеш.
Ще отлитаме ли?
На всяка цена.
И Ада да е с нас.
Какво още можеш да ни кажеш за Нейту?
Луната беше индустриална колония на планетата Делмак.
Когато Сокар завладя Делмак, я направи роден свят.
Преобразува околната среда както е в митовете.
Създал си е бая главоболия.
Изпълни атмосферата с токсини,...
..после взриви дупки в лунната повърхност и освободи разтопеното ядро.
Като включа устройството за спомени, ще усетиш остра болка.
Вече сме изпитвали тази технология.
Добре. Значи знаеш какво да очакваш.
Значи ще видим спомените на Жолинар като холограмен образ?
Няма специфични начини за извличане на спомени.
Ще излязат и някой от спомените на самата Саманта.
От уважение, няма да използваме тази част от технологията.
- Благодаря. - Можеш да опишеш какво си видяла.
Готова съм.
- Сам? - Тук съм.
Защо плачеш?
Къде е мама?
O, Боже.
Чуй ме, Саманта.
- Съжалявам. Попаднах на миналото си. - Мисли за Жолинар.
Последната нощ прекарахме заедно, преди да я залови Сокар,...
..разхождахме се по билото на Ноктана. Имаше две луни през нощта.
Виждам го.
Не си споменал за заминаването на Жолинар.
И двамата сте знаели, че е опасно, но е трябвало да върви.
Били сте заедно цялата нощ.
- Мартуф... - Добре ли си?
- Искам да опитам отново. - Трябваше да го кажа по-рано.
Знам, че връзката ми с Жолинар е източник на неудобство за теб.
- Мартуф... - Искам да знаеш,...
..винаги съм вярвал, че Жолинар крие преживяното на Нейту,...
..защото е вярвала, че това може да ни раздели.
Не искам да преживяваш нищо по същата причина.
- Не трябва да ме предпазваш. - OK.
- Изключи го! Изключи го! - Действай!
Видях някой.
Тъмен силует. Мисля, че беше Сокар.
- Болката беше... - Съжалявам.
Тази технология може да доведе до много истински преживявания.
Беше измъчвана... много лошо.
Ще го влкюча отново, но с по-ниска настройка.
Била е на кораб, като този.
Сложили са я в капсула.
Има огън... навсякъде. Трудно е да се диша.
Изчезна... загубих го.
- Скоро ще пристигнем. - Знам, Мартуф.
Съжалявам. Може би не съм способна да го направя.
Налага се.
Хей, Марти. Две думи?
- Май я притискаш повечко? - Нямаме много време.
Той й е баща. Знае какъв е залогът.
Ако не си спомни бягството на Жолинар, няма да искам от вас...
- ..да ме придружите до повърхността. - Защо?
- Който отиде няма да се върне. - Но ти ще отидеш?
Ще опитам да открия Селмак и ще ви предам информацията.
Вие ще се върнете и ще я дадете на Ток'ра.
И да оставя теб и Джейкъб долу да... какво? Да гниете?
Без възможност за бягство...
Добре. Първо... Картър няма да те пусне сам.
Второ, аз няма да го допусна. Трето, Жолинар е избягала...
- Но ако Саманта не си спомни... - Знам. Чух те.
И прости ми бабаитлъка. Но е правено преди - може да се направи отново.
Ще се оправиш ли?
Да.
Просто е много объркващо.
Образи и лица. Фрагменти от мисли и чувства...
Имаше Гоа'улд на Нейту. Не беше Сокар.
Беше, ъм...
Ами не беше много привлекателен.
Знам името му. Аз... не мога да го открия.
Но получавам... ужасно чувство, когато си го припомня.
Нещо е станало между него и Жолинар.
Нещо по-ужасно от мъчение и болка.
Нещо, което Жолинар на е искала Мартуф да разбере.
Достигнахме координатите.
Трябва да държиш диска скрит от всеки, който срещнем.
Ще го оставя на минимално ниво, може да си спомниш нещо, докато сме долу.
- Добре ли е? - Да, разбирасе.
- Картър? - Благодаря.
Сокар не би изпратил някой с оръжие на Нейту.
Да. И какво?
Ако разберат, жителите ще знаят, че не сме изпратени от Сокар.
Трябва да се слеем, това ще ни позволи да се движим свободно.
OK. Ще опитаме да се слеем. Но няма да слезем невъоръжени.
Е, как ще контактуваме с Тийл'к?
Вярваме, че това устройство ще пробие атмосферата.
- "Вярваме"? - Ще можем да контактуваме,...
..докато корабът е в орбитата на луната.
Има, ъм... има бая път до долу.
Капсулите се изстрелват с голяма скорост.
И трябва да се чувствам по-добре?
Топлоохлаждащите и антигревитационните щитове ще забавят спускането.
Е... пълно мълчание до долу, нали?
Не точно, О'Нийл.
- Готови ли сте? - Ъм, не. Всъщност не.
- О'Нийл, чуваш ли ме? - Приемам, Тийл'к.
Навлизате в атмосферата.
Полковник О'Нийл?
О'Нийл, чуваш ли ме?
Картър?
- Даниел? - Насам!
- Оттук! - Да вървим!
Дробовете ми горят.
Е, поне е суха жега.
Полковник О'Нийл, отговори.
Да, Тийл'к. Цели сме.
Стой там и ще поддържаме връзка.
- Трябва да минем по този тунел. - Спомни си.
Като съм тук помага. Трябва да ни изведе до старата колония.
Това е единственото останало обитаемо място.
Само за мен ли е, или тук наистина става по-горещо?
- По малко и от двете, вероятно. - Има нещо пред нас.
Оттук.
Добре... със сигурност не е Изумруденият Град.
Привет, приятели.
Ние сме... нови по тези места. Знам, че е трудно да се каже, но е вярно.
Картър?
Байнар.
- Какво означава това? - Името, което не можех да си спомня.
- Тук сме да видим Байнар. - Кои сте вие?
Хора с малки ядове. Не ни обръщай внимание.
- Коленичете пред мен. - Кой е тоя приятел?
Той е Не'онак. Първенецът на Байнар, Господар на Нейту.
- Дошли сме да видим Байнар. - Няма да го видите!
- Изгонете ги на повърхността. - Не... мисля... така.
Назад. Назад, приятели.
Кой ме повика по име?
Аз!
Аз съм Саманта Картър, приемник на Жолинар от Малк'шур.
Вземете им оръжията! Хвърлете ги в ямата!
Разбира се. Ямата.
Благодаря!
Mмм. Миризмите стават все по-хубави, нали?
Това не изглежда окуражаващо.
Мислех, че не е позволено оръжие. Видяхме лъчево оръжие и такова за ръка.
- И аз не разбирам. - Изненада!
Байнар е определеният за лидер от Сокар.
Разрешено му е устройството за ръка, както и оръжие за Първенецът му.
Защо мислиш, че Байнар би симпатизирал на Жолинар?
Сигурна съм, че той й е помогнал да избяга.
Защо?
Тя, ъм...
Съжалявам.
Той е ключът. Байнар може да не е помогнал умишлено на Жолинар,...
..но съм сигурна, че знае как е избягала.
Сам...
Татко?
Татко!
- Сънувам ли? - Не. Не, истински сме.
Да не сте луди?
Ъм, очевидно.
- Добре ли си? - Бил съм и по-добре.
- Селмак? - Умира.
Това ще помогне.
Дръж се. Ще те махнем оттук.
Марти...
Благодаря.
Ще се оправи ли?
Тук не. Ако не го махнем скоро, ще умре.
Спокойно. Тук съм.
Респектиран съм от присъствието ви, Господарю Сокар.
Байнар, Господарю на Нейту,...
..нямам време да слушам за страданията на прокълнатите днес.
Изказвам благодарността си за връщането на Ток'ра Жолинар,...
..тази, която ме предаде, за да търся възмездие.
- За какво говориш? - Пристигна днес с още трима.
Не съм ти я пращал.
Те са натрапници. Разбери какво искат... и ги убий.
Надявах се отмъщението на Жолинар да е бавно, Господарю.
За да видя страданието й по-голямо от на всички прокълнати.
Тръгвай! Докладвай ми след един ден.
- Спази заповедта ми. - Задължително, Господарю.
Кораб е довел натрапниците.
- Намери го и го унищожи. - Да, Господарю.
Имаш ли сили да говориш?
Можем да говорим със Съветът на Ток'ра.
Флотът на Сокар е десет пъти по-голям, отколкото мислихме.
Ще атакува шест ключови Господари на Системата. Ще спечели.
Ще контролира армия, достатъчно голяма да управлява Галактиката.
- Кога трябва да се случи? - Трябваше да стане 2 седмици...
..след деня на залавянето ми. Това беше... преди 4 дни.
- Трябва да предадем на Ток'ра. - Да.
Тийл'к, обади се.
О'Нийл, аз съм.
Открихме Джейкъб. Не е красива гледка.
Открихте ли начин за бягство?
Ъм, не, още не. Мартуф иска да говори с теб.
Трябва да предадеш съобщение на Съветът на Ток'ра,...
..ако не се измъкнем оттук.
Саманта Картър.
- Ще дойдеш с мен. - Кой я вика?
- Веднага! - Ела и си я вземи сам, ти...
Сър!
- Това може да е вариантът да се махнем. - Как си го представяш?
Ако се доближа до Байнар и говоря с него...
Тръгвай!
Да, OK. Върви.
Грижи се за баща ми.
Влез.
Вземи.
Нямаш симбиот в себе си.
Не.
Как тогава знаеш за Жолинар?
- Беше в мен преди. - Трябваше да се сетя.
Жолинар би умряла на повърхността, преди да се покаже пред мен.
Защото те е предала.
Виж какво ми отне Сокар заради нея.
- Къде е тя сега? - Мъртва е.
Знаеш как е избягала.
Не. Не мога да си спомня.
Защо дойде тук?
Сам?
- Ще се върне. - Къде е?
- С Байнар. - Не...
Саманта вярва, че Байнар е ключът за бягството.
- Той е очите и ушите на Сокар. - Е, окото и ушите.
- Грижи се да няма бунтове. - Поддържа стандарта.
И докладва на Сокар често. Сокар се наслаждава на страданията.
- Какво? - Сокар идва тук?
Не. Байнар ходи на планетата.
- Откъде знаеш? - Видях го там, преди да ме заловят.
Знаеш ли как стига до там?
Нашата нова придобивка...
..е Ток'ра Селмак.
Да не си дошла да го спасиш?
Мислиш ли, че аз съм помогнал на Жолинар да избяга?
- Да. - Защо?
Защото си я обичал.
Грешиш.
Тогава защо я мразиш толкова?
Нейната смърт ме лиши от отмъщението,...
..за което мечтая толкова дълго.
Няма да е същото удоволствие, ако убия теб.
Но все пак е нещо.
Не! Чакай!
- Добре ли си? - Да. Татко?
Държи се.
Има транспортни пръстени в стаята на Байнар.
Сигурно водят до двореца на Сокар.
Жолинар е успяла да открадне транспортен кораб и да избяга.
Господарят на Нейту е мъртъв!
- Какво става там? - Не'онак току що уби Байнар.
- Какво? Защо? - Нямам представа.
Байнар щеше да ме убие. Не'онак го застреля с оръжието си.
- Прати ме обратно. - Жителите ще се разбунтуват.
- Това може да е шансът ни. - Шанс за какво?
- Пръстените водят до дворецът на Сокар. - Това е път навън.
Тя е била сама, и е имала ръчно устройство.
- Оставете ме. - Ъм, Джейкъб...
Изглежда изпускаш основното.
Тийл'к.
- Възможно ли е? - Какво?
- Тоаврният кораб има пръстени. - Транспортните пръстени...
..работят като Старгейт, но на малко разстояние. Те предават материален поток.
- Ако се пресече от друг получател... - Ей, ехо! По-просто, моля.
Ако Тийл'к маневрира до позицията,...
- ..теоретично можем да се качим на борда. - "Теоретично"?
- Как ще открие позицията? - Механизмът може да открие пръстените.
Тийл'к трябва да е способен да открие координатите.
Ще приема шансът.
Ела.
Тийл'к, Даниел е. Обади се. Тийл'к, приемаш ли?
Чувам те, Даниел Джаксън.
- Тийл'к, Даниел е. Обади се. Край. - Какво правиш?
Комуникирам с един приятел чрез едно малко устройство.
Тийл'к, Даниел е. Трябваш ни. Приемаш ли?
- Приемам.
Оттук!
Пръстенното устройство на кораба трябва да локализира материалният поток.
Ще съм на позиция.
O, по-дяволите.
Няма го. Ключът, който активира пръстените го няма.
- Къде трябваше да се постави ключа? - Ето тук.
Ще проработи ли?
- Ще отнеме време. - Колкото ти трябва.
Тийл'к, почти сме готови. Тийл'к, приемаш ли?
- Трябва да вървим. - Още малко.
Пригответе се!
Тийл'к!
- Не отговаря. - Каза, че ще е там.
- Ако не е... - Там ще е.
Отдръпнете се!
OK.
Коленичете пред Не'онак!
Няма да ме наричате вече Не'онак.
От днес нататък,...
..ще разкрия истинското си име:
Апофис.
СЛЕДВА ПРОДЪЛЖЕНИЕ
Превод и Субтитри: Bulgaria TEXT '1999